KATAPLEXI ÄR EN NEUROLOGISK SJUKDOM-
-SOM ORSAKAR PLÖTSLIGA ANFALL AV MUSKELSVAGHET.
-Skål. -Ja.
DEN UTLÖSES AV STARKA KÄNSLOR-
-SOM ILSKA, FÖRVÅNING OCH RÄDSLA.
MEN FRÄMST...
-Det är så vackert. -Ja.
LYCKA
Kärlek, familj, lycka...
Ni är här för att ni älskar Marvin och Liza...
En av dem i alla fall.
Och vill dela deras lycka.
Det vill i alla fall jag.
Liza... Charlie, Cooper,-
-jag vill tacka er för att ni anförtrodde mig med ceremonin.
Det är en stor ära och ett privilegium.
Jag vet att dina avlidna föräldrar, Jerry och Barb, hade varit lyckliga-
-och minst lika viktigt, gett mig bra dricks.
-Allt väl? Tänk olyckliga tankar. -Okej.
Barnfetma, delfiner fast i tonfisknät.
-Syrien. -Håll ut.
-Hälften av alla gifta skiljer sig. -Herregud vad deprimerande.
Tack.
-Vad sjutton? -Det är deras bror Charlie.
Han har tydligen en sjukdom som får honom att svimma av lycka.
-Är det en grej? -Annars är han bara ett svin.
När jag först träffade Liza var hon liten som en myskpumpa.
Charlie och Cooper visade stolt upp sin nya syster i kyrkan-
-som om hon var Kristi återkomst.
De var till och med stoltare än din mamma och pappa.
-Kom igen nu. -Är han okej?
Brian Wilson, veganskt kött.
-Cosby. -Cosby.
-Då snabbar vi på oss - till ringen. -Jag förstår.
-Tar du Liza till din hustru? -Fortare...
Att leva i ömsesidig respekt i ljusa och mörka dagar tills döden skiljer er åt?
-Ja. -Liza, gör du också det?
Ja.
I kraft av mitt ämbete genom New Yorks delstat-
-och Gud, förklarar jag er för äkta makar.
-Nej! -Akta!
-Är han okej? -Det är okej, jag tar honom.
Det här händer ibland. Charlie?
Titta, han lever.
-Vad missade jag? -De är på väg till Belize.
Förlåt.
Nu ska du få höra.
Marvin tog fram en stor gåva innan de gav sig av.
Han gjorde en stor grej av det.
Det var varken smycken, en dag på spa eller underkläder.
Det var vandrarbyxor med dragkedjeben.
Jag såg henne dra bak armen som om hon skulle däcka honom.
-Sluta. -Seriöst.
-Ge dig nu. -Men hon mår bra.
Farbror Jeff sydde ihop hennes läpp.
Du ställde verkligen till det. Alla på första raden fick PTSD.
Hon var så vacker att jag inte kunde stoppa lyckan.
Ska du inte prova Xyrem igen?
De gör lika lite som träning, och träning får mig inte att kissa i sängen.
Det är bara att...
Jag vill inte att du dör.
Jag klarar mig... Bara jag slipper fler bröllop.
-Där sviker du inte i alla fall. -Hördu.
Jag såg att Marvins syster, Rita, spanade in dig.
-Säger du det? -Ja.
Hon måste gilla svimmare.
Var inte så avvisande, vissa tjejer gillar projekt.
Jag har inte strumpor i sandaler, jag har en obotlig sjukdom.
Du behöver inte vara så sur.
BEGRAVNINGSMARCH
Kom igen nu.
-Låt mig hjälp dig. -Tack så mycket.
Ingen orsak.
STADSBIBLIOTEK
Din yngre syster gifte sig.
-Det måste få dig att känna dig gammal. -Liza gjorde alltid allting först.
När hon var tolv pressade hon mig till att röka på.
Vill du inte hitta kärlek?
Det är klart att jag vill var kär.
Men helst vill jag gå förbi bröllopsfasen till deodorant-delar-stadiet.
Du är för rolig.
Jag förstår dig Charlie.
Man vill ha någon man inte behöver tänka på-
-så att när de väl ger sig av är det som att mista en katt.
Det var inte min mening...
Jag måste vara försiktig, jag behöver någon i mjukisbyxor som är lagom blyg.
Lyssnar du på podden "Modern kärlek"?
-Nej, gör du? -Alltid.
Häromdagen berättade de om ett par där mannen var döv och kvinnan blind.
De kunde varken tala eller använda teckenspråk,-
-men de var lyckligt gifta i 15 år.
Sen då?
Hon blev ihjälkörd av en självkörande bil.
-Det var mycket att ta in. -Tack för dina tankar, Victor.
Sluta prata nu, jag behöver koncentrera mig.
-Du behöver inte överreagera så. -Jag vet inte vad du menar.
Jag tog med dig till basebollspelet och du var som galen.
"Som galen", det var en basebollmatch. Finns det etikett där?
-Det var knatteligan. -Okej.
-Men det är okej att bli full? -Vad annars ska man göra där?
Sätt dig ner.
Jag ber dig bara att tagga ner, men du bara...
Det finns inget mer irriterande att höra.
-Tagga ner, det är ingen stor grej... -Sluta säg så.
Kan du bara tagga ner?
Vad pratar de om?
Du vet att jag har jobbat med mig själv på sistone.
-Jag har försökt bli en bättre människa. -Gör du slut med mig?
-Ja. -Seriöst?
Vi är på ett bibliotek.
Tog du med mig hit för att jag inte skulle höja rösten?
Nej.
Vi vet båda att du är passionerad.
Är det eufemism för "högljudd"?
-Hon börjar bli frustrerad. -Eufemism är ett bra ord.
Här har du ett till: du är helknäpp.
-Jävla... -Kom igen.
Toppen.
Menar du allvar?!
Kan du sluta?
-Kan du snälla kliva ner? -Jag gillar det här uppe.
Hon är helknäpp. Inte bara under en bit av månaden.
Herregud.
Den här skitstöveln i loafers tog hit mig för att göra slut.
Jag hoppades att hon skulle knipa igen.
Ursäkta, men varför släpper du inte ut det?
Vad?
Du står på ett bord- du har uppenbarligen något att säga.
Säg det.
Till exempel sa han "knipa igen".
Jag behöver inte knipa igen.
Nördarna i biblioteket håller nog inte med.
Det galna är att jag inte ens vet hur vi blev ihop.
Han är oförskämd mot servitörer, han trycker bort samtal från sin mor.
-Han plockar sina ögonbryn. -Ja är halvgrek.
-Tycker dina vänner om honom? -De avskyr honom.
De fattar inte vad jag ser i honom. Men efter ett tag...
-blir det anledningen att jag stannar. -Är dåliga val din grej?
Då är det hennes fel.
-Hallå! -Snälla, ge Lavelle boken.
-Backa, annars river jag upp den. -Hon är bara snack.
Fröken?
Du kan inte riva den bindningen. Den är specialförstärkt för bibliotek.
-Däremot kan du riva sidorna. -Charlie.
Börja i mitten och ha så kul.
-Ja! -Så ja, det känns bra va?
-Känns det bra? -Är jag högljudd nu?
-Tagga ner. -Tagga ner?
Tagga ner?
Tagga... ner!
Säg mig, trodde du att det skulle hålla?
Än bättre - ville du att det skulle hålla?
Okej, vi gör slut.
Det gick som förväntat.
-Tack. -Hur lyckades han?
En blind man lär sig att lyssna. Charlie har ett öra för smärta.
-Varför bryr du dig? -Va?
Jag försöker bara behålla lugnet här.
-Du är bra på det. -Det är ett måste.
-Förlåt! -Gör inte så.
Jag slutar tidigt.
"Fler fall av mässling. CDC är oroliga."
Tack.
Bra jobbat!
Kelly! Fortsätt så.
Ett, två, tre, fyra, fem-
-sex, sju, åtta, nio, tio!
Zika-viruset, kongressen.
Herregud.
Hungersnöd i Darfur.
Vit snubbe i dreadlocks.
-Hej Charlie. -Hej.
-Du hann precis. -Knappt, tack.
-Är du redo? -Ja.
Det är någon som vill träffa dig. Hon tog med sig något.
"Hon"?
-Herregud. Säg att jag dog. -Jag har redan sagt att du är här.
-En plötslig död. -Hallå?
-Hej herr bibliotekarie. -Är du här för att kasta fler böcker?
Jag vill tacka för att du försvarade mig häromdagen.
Det var inte i ditt försvar, jag ville bara få ner dig från bordet.
Jag är ändå tacksam.
-Jag tog med mig en ersättning. -Det behövde du inte.
-Det var det minsta jag kunde göra. -Boken du förstörde var första upplagan.
Jag är ledsen. Men du eggade upp mig.
Visst.
-Jag har funderat på något du sa. -Visst.
Om jag ville att det skulle hålla, och det ville jag inte.
Tur att det tog slut då.
Varför gav jag mig in i ett dömt förhållande?
-Fråga han som dömde det. -Det är inte hans fel.
Eller, det är bara hans fel.
Jag började inse det när han ställde in en dejt för en båtutställning.
-Han är den andre att göra det. -Du kanske borde flytta från kusten.
Det är något oemotståndligt med män som jag inte ser en framtid med.
Just det.
Det är så tyst här inne. Visst vill man bara skrika?
Snälla, skrik inte.
-Har du provat att skrika? Det är skoj. -Visst, men det finns mer till livet än skoj.
-Gör det? -Jag vet inte längre.
Tack igen.
-Förresten, jag heter Francesca. -Charlie.
Det var trevligt att träffa dig med Charlie.
-Ja! -Jag lämnar den här.
Ja.
Vi måste klara ut det här. Är du bög?
Det är okej med mig, men jag måste få veta...
-för jag klarar inte av berg-och dalbanan. -Jag är inte bög, Lavelle.
Är du eunuck?
-Vad? -Det är orättvist.
Du nobbar henne på grund av hennes utseende.
Hon kan inte rå för att hon är het.
Det är inte bara utseende, det är beteendet,-
-skrattet och de dumma inslagna böckerna.
Hon är bara för...
för.
-Det låter som du gillar henne. -Det är problemet.
Låt oss vara ärliga, spermakvaliteten minskar kraftigt efter 35.
Tack, Victor.
Du måste våga ta risker, annars missar du livet.
Ja, just det.
Okej!
-"Okej" vad? -Okej, jag följer med på en dejt.
Jaha, jag... Jag frågade inte direkt.
Vad sägs om kl. 14.00 på lördag?
-Får du skjuts av mamma? -Mina föräldrar är döda.
Okej då, lördag kl. 14.00. Jag tar på mig solkräm.
Super! Bra, menar jag. Vi ses då.
-Charlie, ska du inte ha mitt nummer? -Ring receptionen, jag behöver rusa nu.
Jag vet inte, jag fattar väl inte. Det är väl år sedan din senaste dejt?
-Så varför hon, varför nu? -Jag vet inte.
Hon var så arg, utom sig, hade helt tappat kontrollen.
-Det var exalterande. -Jag förstår inte alls.
Hon är allt jag någonsin undvikit.
-Jag dras till henne som en mal. -Till en låga.
-Meningen slutar "till en dödlig låga". -Jag fattar.
Varför har du svårt att bestämma dig? Alla skjortor ser likadana ut.
-Varför ser alla skjortor likadana ut? -Inga komplimanger.
Vet hon?
-Francesca...? -Skämtar du med mig?
Hej, jag är Charlie. Av medicinska skäl får jag inte ha kul. Ska vi gå på dejt?
-Räck mig stiften. -Nej.
-Kom igen, det är för brutalt. -Det fungerar.
Okej.
Fyll skorna med kontorsmaterial så mycket du vill,-
-men förr eller senare får hon reda på det.
Dejter ska vara kul.
Inte den här.
Det enda bra som kom av mormors Alzheimers-
-var att det hjälpte henne att glömma sitt eländiga liv.
Hon var uppvuxen i Hooverville...
på fel sida av fel sida av järnvägen.
Stället där drömmar dör, och där hoppet...
Där hoppet kvävs i krubban.
-Är han din kompis? -Nej.
Mildred Munch var utan hopp. Hon hade inga drömmar.
Hon hade inget att förlora.
Norman, din jävel, skaffa ett jobb.
Hitta ett jobb eller en ny fru.
Det är tomma hot, från en tom person.
-Har den bra omdömen? -Jag kollade inte.
Nej, snälla, jag...
Varför inte?
Mina kära vänner, det var då Mildred Munch-
-min mormor Millie vände sig till prostitution.
Avrunkningar!
-Vad gör vi ens här? -Avrunkningar! Första är gratis!
Varför är vi här?
Ursäkta, avbryter min pjäs er konversation?
Nej.
Jag köpte ingen biljett till er konversation.
-Vi är så ledsna, vi är färdiga nu. -Ja, vi...
-Snälla fortsätt. -Förlåt.
Tack för tillåtelsen att fortsätta med min pjäs. Jag uppskattar det.
-Det är bara att hoppa in i rollen igen. -Vi kan gå, ursäkta oss.
Jag ska låtsas att jag inte är distraherad.
Förlåt.
Jag kan väl hoppa till delen där hennes förstfödde dör av vanlig diarré?
Jag sa, diarré!
Jag sa... diarré.
-Diarré! -Ja, jag vet.
Ja, men från hans vinkel var det vi...
-Diarré? -Ja, diarré.
Jag tycker lite synd om honom.
-Var är vi? -Det är...
Är vi i fara?
-Det kännas som det. -Håll i mig så du inte blir kidnappad.
STORA DEPRESSIONEN SPELAS NU
-Berätta om din sjuka moster. -Du flörtar så konstigt.
Förlåt, men det lät som något viktigt du går igenom.
Ja, men ibland är det skönt att slippa prata om det.
Så klart, jag är bara en idiot. Ignorera mig så blir allt roligare.
Det gör inget. Men när vi ändå är inne på det...
Det är tufft.
Hon blev som min andra mamma efter att min mamma dog av samma sak.
Bröstcancer går i släkten som hammar- tår, så jag har det att se fram emot.
-Vem är det som är rolig nu. -Jag beklagar Francesca, vad hemskt.
Tack.
Det är inte så illa.
Jag har kommit Sylvia nära sen jag flyttade in hos henne.
Det betyder att det kommer bli så pass mycket värre när hon...
Då skiter sig New York för mig.
-Kommer du ge dig av? -Det gör jag alltid.
Jag förlorade någon nära när jag var ung.
Min Farfar, Jacob. Han var min bäste vän.
Vi hade samma... Vi hade mycket gemensamt.
Varje söndag tog han mig till karusellen och lät mig åka varv efter varv...
Även efter att han behövde hoppa av.
Jag har aldrig varit så lycklig.
Är du lycklig nu?
Inte lika lycklig som Mildred Munch. Diarré.
Vanlig diarré.
-Vanlig? Inte ens speciell diarré. -Nepp, vanlig.
-Du hade ingen. -"På fel sida av fel sida av järnvägen."
"Fel sida av fel sida av järnvägen." Som Troy McClure.
-Tänk att du tog mig till den pjäsen. -Jag jobbar på det.
Här bor jag.
Min moster tränar fortfarande karate, om du vill med upp på en drink?
-En drink? Hon är 15.30. -Det är hon.
Det handlar inte om drinken.
Visst, varför inte.
-Ja? -Ja.
Jag förstår varför du valde matiné, för att få mer energi till att hångla.
Herregud, Charlie!
Charlie!
BP är 160...
-Dr Ramirez till Radiologi. -Pulsen, 83.
Ring neurologiska.
-Ta honom till traumaenheten. -Charlie...
Åh, kom igen.
Ursäkta mig.
-Hej, jag letar efter Charles Greene. -Är du här för Charlie?
-Jag är Francesca. -Oj herregud, inte konstigt.
Förlåt.
Hej, Cooper, bror.
-Så hur gick det? -Vad menar du? Vi hamnade här.
Just det. Har du hört något?
Bara att han inte bröt nacken, vilket är bra.
Jag antar att det gick väldigt bra?
Jag trodde det...
Vi var på väg upp när han föll ihop.
Jag tror han svimmade av solsting eller något?
Från solsting - säkert.
-Det är vanligt, man måste dricka. -Goda nyheter.
Charlie har ett otäckt sår och huvudet kommer att värka-
-men inget är brutet, så han kom undan lindrigt den här gången.
-Den här gången? -Precis.
-I rapporten står det... -Charlie har en grej.
Somliga kallar det ett tillstånd, andra kallar det bedårande nyck.
Det är en sjukdom orsakad av hypokretinbrist i hjärnan.
Det är en kemisk signal som håller oss vakna.
Charlies kropp blir lurad att tro att den sover.
Ett bedårande nyck.
Sjukdom.
Hej.
Det där var galet.
Jag svimmade visst, jag måste dricka mer.
Charlie, jag vet.
Vad heter det?
Kataplexi.
Tekniskt sett narkolepsi med kataplexi.
Det går i släkten.
-Som farfar Jacob? -Ja.
Ja.
Jag trodde alltid att han sov så mycket för att han var gammal.
Men sen började det hända mig.
Nästan alla starka känslor utlöser det.
I mitt fall är det...
är det främst när jag är lycklig.
Så tack.
Varför sa du inget?
Jo, jag hade en flickvän...
på college, det var Alice, och hon visste...
men samtidigt inte, förstår du?
Eftersom hon var min första,-
-så visste jag inte vad som skulle hända när vi äntligen...
När ni...
Det är inte kul.
-Kom igen, det är lite kul. -Inte alls...
-Hur gör du...? -Inte det minsta roligt.
-Förlåt mig. -Herregud.
Okej, du har rätt, det är inte kul.
När jag vaknade låg jag naken och på rygg-
-omgiven av ambulanspersonal,-
-föreståndaren och halva studentbyggnaden.
Alice trodde att jag dött.
Sen dess har jag undvikit flickvänner. Jag har inte råd med försäkringen.
Idag måste ha varit en stor grej för dig.
Det var det för mig med.
Jag dejtar aldrig killar jag kanske har en framtid med.
Låt oss avsluta detta medan vi kan. Jag tog en risk och det var en dum idé.
Oroa dig inte, vi tar det långsamt.
-Vi håller oss till tråkiga dejter. -Det kommer inte gå.
-Botaniska trädgårdar...
-Det är inte så enkelt. -...äta på promenader...
Konferenser, föreläsningar, Roosevelt- ön...
Snälla...
sluta.
-Jag behöver kolla till dig igen. -Visst.
Jag hade det roligt med dig. Jag vill minnas det så.
Okej, titta på mig tack.
Smärta, på en skala ett till tio där tio är högst?
Två.
-Okej, någon frossa? -Nej.
-Yrsel? -Nej.
-Inte? Huvudvärk? -Inte längre.
"Vad sägs om hans gamla kanin?" Frågade pojkens guvernör.
"Den", sa doktorn, "är full med scharlakansröda bakterier,-
-bränn den på en gång."
Och så placerades den lilla kaninen i en säck med de gamla bilderböckerna-
-och skräp, som bars till trädgårdsänden.
Det var en bra plats att tända en brasa."
Sagen är sorlig, läs något roligt.
-Ja, något roligt. -Ja, roligt.
-Den här historian har en betydelse. -Roligt!
-Verkligen? -Kasta den i brasan!
Då provar vi den här.
Den här heter "Vart tog kära mormor vägen?"
-Okej, dags för en kiss-paus gänget. -Kiss-paus!
Ni vet vad det är dags för.
Efter det kanske mr Charlie kan läsa "Walter den fjärtande hunden".
-Ja! -Ja!
Pruttar, pruttar, pruttar!
Bara så ni vet pruttar Walter för att han åt människomat.
-Det är sorgligt. -Den här utflykten suger.
Det var inte snällt sagt, Deangelo. Mr Charlie har en dåligt dag.
Strunta i honom, hans pappor ska skilja sig.
Herregud.
-Oj, vad gör hon här? -Inget bra.
-Hur är läget? -Hej.
Schyst.
Hur mår du?
Jag känner mig hemsk.
Du planerade en trevlig, deprimerande dejt,-
-och jag förstörde allt och spräckte ditt huvud.
-Du borde gå. -Vänta, är allt okej?
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Du är tillbaka på jobbet.
Visst, då är allt fantastiskt.
Jag vet att du ville ta det långsamt och jag strulade till det.
Jag ville...
Jag blev väl närgången för att undvika vår emotionella koppling och...
Fran, sluta. Jag kan inte hålla på så här.
-Jag är ingen pojkvän för dig. -Jag vill förstå varför jag gör så här.
Om du vill ha en rolig tillflykt, möt min bror.
Hursa?
-Jag vill inte ha ett till förhållande. -Oroa dig inte.
-Inom sex veckor ger han sig av. -Sex veckor är 42 dagar.
Grym matte, Frederick. Kan du fatta att han bara är fem?
Han är en het förskolelärare. Bara käklinjen gör honom till ett kap.
Cooper, gör mig en tjänst.
Bjud henne på kaffe och berätta om när du hoppade fallskärm med Liza Minnelli.
Det var faktiskt en liten asiatisk man som liknade Liza Minnelli.
Jag är både förvirrad och förolämpad.
Jag vill inte fika med din bror - inget illa menat.
Ta te, glass, eller strunta i det. Det kvittar, bara du lämnar mig ifred.
-Jeff Cho. -Vad?
Han hette Jeff Cho.
Det var ett stort misstag.
Vad förväntade jag mig? "Du försökte döda mig, men det är lugnt."
Jag vet att du känner dig skyldig, men tro mig, Charlie är van vid sånt här.
Jag har sett honom svimma av att ha fångat en fisk.
En gång när han fick ett pris i ett flingpaket - avtuppad.
Varje gång Jets vinner, vilket som tur är sällan...
För ett ögonblick trodde jag att jag var speciell.
Du vet vad jag menar.
Ja, tack för dina tröstande förolämpningar.
Bra.
Tack, Cooper.
-Jag har aldrig hört det namnet. -Jag döptes efter en hund.
-Du skojar. -Det är 100 procent sant.
Det var en Sankt Bernard.
Han dog innan jag kom till, så Charlie började kalla mig Cooper.
Jag måste ha varit hårig.
Tack för lyften.
Vi ses.
-Vart ska du? -Cobble Hill.
Det ligger på vägen, låt oss skjutsa dig.
Okej.
Bara så du vet är skjutsen en gul skolbuss.
-Visst, varför inte. -Då kör vi.
Deangelo, jag har en till passagerare.
Hon ville berätta allt hon inte berättade för dig.
Det var en hel del - vill du höra?
-Inte direkt. -Jag fattar.
Låt det vara förflutet.
-Vi hade det kul ihop. -Jaså?
Hon skrattar mycket. Jag är inte så rolig, men...
Du är visst rolig, jag gillar din De Niro.
-Jaså? -Ja.
Nu kommer det.
"Cape Fear."
Gör en replik.
-"Jag gav ett oemotståndligt erbjudande." -Det är Brando.
-Han spelade väl honom senare? -Tidigare, ja.
-Typ. -Gör "Maffiabröderna".
-"Titta vem som pratar!" -Jisses.
Nej, den stämmer inte. "Pratade du med mig?"
Den var riktigt illa.
Hur som helst, jag... Jag kanske bjuder ut henne.
-Francesca? -Om det är okej med dig.
-Det är okej. -Bra, för jag vill inte...
Ingen fara, ta för dig. Ni är en perfekt match.
-Är du säker? -Jag sa ju det.
Okej.
-Er billigaste öl, tack. -Cooper, vilken överraskning.
Schyst ställe, det ser ut som för 50 år sen.
Du ska bara veta vad inredningen kostade.
-Äger du stället? -Nej då.
Jag är biträdande chef. Lätt fånget, lätt förgånget.
Dricker ni fortfarande Pabst här? Vi fattar, det är blask. Jätteroligt!
-Ska vi dela? -Jag får inte dricka på jobbet.
Du borde ha blivit förskolelärare.
Kanske nästa gång?
Jag behöver en paus från män.
Särskilt när jag nästan tog död på de senaste två.
Då har du tur, jag är svårdödad.
Jag tycker om att prata med dig, och du är charmig-
-på ett Sankt Bernards-aktigt sätt.
-Ja. -Men Charlie...
Det var han som fick ihop oss. Han sa att det var okej.
Annars hade jag inte varit här.
-Francesca? -Ja?
Får jag ta en tidig rast? Jag måste ringa mormor-
-men det sitter en drös fulla cykelbud som skriker "tuttar" i bakgrunden.
Så klart, raring.
Hej, jag är Bethany. Schyst tröja, är det västindisk bomull?
Jag... vet inte...
Man vet om det är västindiskt, det känns som babyfjun.
Det känns inte riktigt som babyfjun.
Då måste det vara egyptisk bomull, det är också bra.
Ja.
Vi ses.
Jag har en idé.
Vad sägs om att få ihop Charlie med någon i samma tempo?
Jag gick till ett seminarium om sandalens historia.
Det hette "Gå 10 000 år i mina skor".
Bethany?
Det låter som tjejen som hade häst som liten.
Det vet jag inget om. Jag träffade henne på Francescas bar.
Hon är mer tillbakadragen än Francesca.
Blyg?
Inte direkt, men hon är inte lika framfusig.
Hon är faktiskt lite svår att höra.
Sluta, du får dejta Francesca utan att ordna mig en dejt.
Ärligt talat så började det så, men den här bruden är perfekt för dig.
-Ser hon bra ut i träningsbyxor? -Tänk snarare träningsoverall.
Nu är du obehaglig.
Jag vet inte, jag vill inte bli för uppspelt igen.
-Det är nog inget problem. -Inte?
Hej.
Kan du visa mig till hyllan med böcker om amarant?
Amarant, som i sädesslaget?
Ja.
Det uråldriga sädesslaget som odlades av aztekerna-
-som nu börjar bli populärt tack vare proteinhalten och nötsmaken.
-Visst, kom med mig. -Okej.
Här.
"Du och Amarant."
Den innehåller mycket historia och recept.
-Tack, Charlie. -Varsågod - vad?
Jag är Bethany.
-De sa att vi har mycket gemensamt. -De hade nog rätt.
-Eftersom du gillar böcker. -Jag älskar dem.
Jag älskar hur gamla böcker doftar.
Ja, det heter furfurol.
-Furfurol? -Furfurol och vanillin.
De är flyktiga preparat som utsöndras när papper och lim bryts ner.
Mögel ingår säkert.
-Somliga finner det... -Romantiskt.
-Romantiskt, ja. -Ja.
Vad sägs om "amarant och kikärtor med vårlamm"?
-Bjuder du ut mig? -Nej.
Jag undrar om det är något att laga om du bjuder ut mig.
Okej då. Bethany, får jag bjuda ut dig?
Okej.
Bra. På fredag?
Jag hade gått, men vi ska spinna alpackaull på garnspinnskursen.
Lördag då?
-Lördag går bra. -Okej.
Då lagar jag amarant.
-Titta. -Gärna.
-Jag gillar henne, hon är gemytlig. -Det är precis vad hon är.
-Gemytlig. -Visst?
När vi träffades tänkte jag, "Vilken gemytlig tjej".
Vi får se hur det går.
-Dejtar du Francesca än? -Mr Cooper har en flickvän!
Det är inte okej att stämpla folk, Deangelo. Det vet ni allihop.
Men ja, jag ska gå på dejt med ms Francesca på lördag.
Jag vet inte var än. Du måste hjälpa mig, vad diggar hon?
Fråga inte mig, det är du som dejtar henne.
Du introducerade oss.
Tekniskt sett, visst.
Hon är skrämmande.
Ibland känns det som att vi har tre konversationer samtidigt...
-utan att jag följer någon av dem. -Jösses.
Jag vet att hon gillar Bauhaus.
Oskar Schlemmer ska hålla retrospektiv vid MoMa.
Det är det här jag menar, jag behöver något roligt och distraherande.
-Hon är alltid nära till depression. -Hon mår dåligt över sin moster.
Jag vet, och det är verkligen sorgligt. Vi kan väl sluta prata om det?
-Jag behöver kissa! -Jag med, Frederick.
Lägg på ett kol. Höga knän, kom igen.
Ni kan väl åka någonstans...
högljutt?
-Hur smakar din pisco sour? -Vad?
-Är din pisco sour god? -Bara i ett halvår.
Innan dess var jag i San Francisco. Har du varit där?
Jag älskar det, det är fränt.
Fränt!
Det kom som en chock.
Alla såg fram emot alpackaullen, sen tog läraren fram jakull.
-En kille fick ta time-out. -Det låter intensivt. Tack.
Galet intensivt. Från och med nu får jag inte bli alltför bekväm.
Inte om du vet ditt bästa.
Det här är amarant och kikärtor, men utan lamm.
Ledsen, det kändes fel.
Det gör inget, det ser otroligt ut. Tack för att du lagade mat.
Varsågod.
Det är kul att laga mat i andras kök, det är som ett fönster in i deras själ.
Vad såg du i min?
-Väldigt slöa knivar. -Du ska bara veta hur rätt du har.
Vad gott.
-Har du barn? -Nej, varför skulle du...?
Du har tejpat skumgummi på bordskanten.
Min syster gör likadant för sin son som lär sig att gå.
För tusan.
-Jag har inget emot barn... -Det är inte det, Bethany.
Men det är något du förtjänar att veta.
Jag har kataplexi,-
-vilket betyder att jag kan svimma när jag känner starka känslor.
Starka känslor - vad menar du?
Till exempel rädsla, ilska eller överraskning.
I mitt fall gäller det främst...
Det gäller främst lycka.
Så hemskt.
Det är inte toppen.
Däremot går ljumma känslor bra.
Dem kan jag kalasa på.
Fick jag dig för uppspelt över garnet?
Nej.
Alla är udda på sina egna sätt.
Jag är sexuellt attraherad av Bob Newhart.
-Vad? -"Rock Lobster!"
-Kom igen! -Okej!
"Rock Lobster!"
Jag tog med filmer, men jag undrar...
Har du sett "Nimhs hemlighet"? Jag blev helt ifrån mig i slutet.
Det går nog bra, jag sitter redan ner.
Vi tar det säkra före det osäkra.
Kom.
Vi har delat den obeskrivliga upplevelsen av krig.
I vår ungdom blev våra hjärtan uppviglade.
Inbördeskriget kämpades på 10 000 platser, från Valverde, New Mexico-
-och Tullahoma, Tennessee-
-till Sankt Albans, Vermont och Fernandina längs Floridas kust.
Över tre miljoner amerikaner stred.
-Jag är så bekväm. -Över 600 000 män...
...två procent av befolkningen, avled.
Jag med.
Amerikanska kyrkor härbärgerade döende...
Jag kan ringa en taxi åt dig, eller ska vi dela...?
-Ett ögonblick, det är min moster. -Väntar hon uppe på dig?
Hon väntar inte, hon kräks.
Attans.
Då kan du väl följa med mig hem, så tar vi en flaska vin...
-Tyvärr, jag måste se efter henne. -Så klart.
Jag kan hjälpa till.
-Oroa dig inte. -Okej.
Jag vill ändå hålla oss som en särskild grej.
-Jag kan vara ditt helgnöje. -Tack.
Veckodagsnöje också, men känn ingen press.
Jag får väl gå då.
Vad i hela...?
Tusan vad ont det gör. Hur nära är jag?
Så pekar knät uppåt, och tårna inåt.
Ungefär en meter.
Flickan säger att hon kan lära ut spagat på en dag.
Hon är typ nio, Sylvia.
Kaxiga lilla snorunge.
Jag skulle gärna se henne göra det här efter 60 års slappande.
-Jag vill prata med dig om något. -Vadå?
Om jag ska göra en mastektomi, så vill jag nog ha implantat.
Enorma dubbel-D: are, rejäla tuttar.
Var det det du ville prata om?
-Jag ville förbereda dig. -Tack då.
Gör det som gör dig lycklig.
Hur går det med Pooper?
Cooper!
Det går bra. Det var konstigt att dejta Charlies bror.
Om jag ska vara ärlig, så är jag glad att han gjorde slut.
Du tar redan hand om en invalid.
När jag fick veta om hans... situation,-
-så ville jag inte riskera att skada honom igen.
-Ja, det var för hans skull. -Cooper passar mig bättre.
Han är så himla rolig, han får mig att skratta hela tiden.
Vad står näst på listan?
Då ska vi se.
Du ville gå till en asiatisk massör vid Penn-stationen
och se om de faktiskt gör det... Det?
Du vet - det!
Vad hände med att vandra uppför Machu Picchu?
-Vandra? Jag dog nästan. -Din hora!
Andas bara.
Hit med den!
Din lilla...
Två till dig.
Tar du med Bethany till Liza på torsdag? Hon vill så gärna träffa henne.
-Det tror jag. Tar du med Francesca? -Antagligen.
Då lär det bli mycket prat.
Hörde du om min senaste upptäckt? Filmdejter.
De har funnits ett bra tag.
Ja, för att de är otroliga. Man hyschas från att prata.
Smart.
Förr eller senare måste du lära dig att prata med dina dejter.
Särskilt nu när vi väntar innan vi har sex.
Vad?
Ja, jag har inte runkat så här mycket sen gymnasiet.
Intressant nog hittade jag tillbaka till mexikanska telenovelas.
Det beror nog på vad som hände med dig.
Vad hände med mig?
Hon vill sluta använda sex som substitut för närhet-
-eller så var det tvärtom. Det är hur som helst ditt fel!
Ja!
-Attans. -Jag har dig, brorsan.
-Har du mig? -Ja då.
Här har vi det stora jaguartemplet. Ah Cacao-templet.
Det är en begravningspyramid från den postklassiska, klassiska perioden.
Verkligen fenomenalt.
Till dig som delar med dig.
År 1962 hittade de den mayanska härskaren Jasaw Chan K'awiils grav.
-Jag K'awiil så gärna höra mer. -Jag K'awiil dö.
Det här är taget i norra akropolis, precis bredvid stora torget.
Finns det någon karta som gör det lättare att förstå?
Jag går strax in på topografin.
Marv, var är strandbilderna? Gjorde ni inget mer än att klättra i ruiner?
Semesterbilderna kommer efter pausen.
-Raring? -Vad?
Sa han "paus"?
-Vi behöver en shotpaus. -Det är det pausen är till för.
Herregud.
Hej, raring.
Den är lik de andra pyramiderna.
Den här kartan ger en översikt. Där ligger Tikal.
-Vakna. -Jag sover inte.
-Du snarkade. -Du ljuger.
Då kanske det var jag. Drömmer jag nu?
Du vet att jag drömmer om jag börjar ha sex med Nala från "Lejonkungen".
Skratta inte, hon var min första kärlek.
Man är helt slut vid fjärde trappan.
Har Belize 110 eller 220 volt i uttagen?
-110, som i USA. -Trots det brittiska inflytandet?
-Det är fascinerande. -Verkligen.
Du är på bra humör idag.
-Jag? -Ja.
Jag antar det. Det här var roligt.
-Är det någon ny medicin? -Nej.
Jag har bara druckit en stark latte.
-Hurså? -Bara... Jag vet inte.
Du verkade så glad att få gulla med Francesca,-
-jag som trodde du var rädd att prata med henne.
-Det var innan det där. -Och du sa: "Jaha, hon sover därute."
Är du inte alls lycklig?
Nej, jag är snarare olycklig nog. Lustigt nog kan jag plötsligt vara runt henne.
-Gör det dig lycklig? -Ja.
Okej.
Är Cooper ditt häftstift? Kom igen - vet han?
Nej, och du får inte berätta. Det skulle bli konstigt.
För det skulle göra det konstigt.
Håller han ut?
Hon är rykande het.
Du vet att jag gillar killar, men...
Jag skulle.
-Du. -Vadå?
Vi behöver prata.
-Här och nu? -Ja.
Det går inte längre. Mina blå kulor tar kål på mig.
Kan det inte vänta?
Män har behov, och jag vet att hon också har det...
Sved det?
-Hon har det svårt just nu. -Jag vet.
Jag vet och jag lider med henne, men jag vet inte om jag är rätt kille för det här.
-Vi måste göra slut. -Nej!
Inte en chans. Ni kommer väl bra överens annars?
Ja.
Hon har problem som du hjälper till med.
Kasta inte bort henne, så att vi aldrig får se henne igen.
-Vi? -Du.
Jaha, okej.
Det handlar alltså om henne, inte om mig.
Det handlar inte om dig.
Jaha.
-Jag kan lära känna henne bättre. -Bra idé.
-Hon är intressant. -Just det.
-Äger ingen TV. -Sluta.
Hon äger på riktigt ingen TV.
Där har du det.
Se det som en chans att bli bättre. Lär dig laga mat, dansa tango.
Ännu bättre - du kan få ett bibliotekskort.
-Okej. -Eller hur?
Det här kommer att bli grymt.
Jag läser tidningen hos tandläkaren. Jag har manchesterbyxor, jag fixar det.
-Jag tror på dig. -Dessutom, när vi väl har sex...
-Nu tror jag mindre. -Ja.
-Tack, brorsan. -Ingen orsak.
-Det hade inte gått utan dig. -Jag vet.
Förlåt, det är mina blå kulor.
Marvin, tack så mycket. Det var genomgående.
Det var mitt nöje. Ledsen att ljudfilen strulade.
Man vet att man är i djungeln när man hör vrålapans stön.
-Det låter som... -Det behövs inte.
Förresten, har ni utnyttjat marskalkpresenterna ni fick?
-Nej, inte än. -Vad var det?
Varsin natt på ett B och B i Rhinebeck. Det var särskilt menat för Charlie.
-Det är rätt tråkigt därute. -Det låter trevligt.
Jag kom på tanken att det vore kul om ni åkte ihop.
-Ja. -Jag vet inte...
-Kom igen, vi kan plocka äpplen. -Varför inte?
-Är det äppelsäsong? -Bärplockning då.
Bara vi plockar något.
Det låter kul, varför inte?
Varför inte?
-Visst, varför inte? -Varför inte?
Varför inte?
VÄLKOMMEN TILL RHINEBECK GRUNDAT 1688
Här är det.
-Ser ni det? -Där är det!
-Vänster, vänster, vänster! -Jaha, här?
-Okej, raring! -Tack gode gås.
-Tack gås. -"Tack gås"?
Tänk att vi överlevde.
-Då så. -Apollo 13 hade en mjukare landning.
-Behöver du hjälp? -Ja, tack.
Det är vackert, vi kan väl stanna här livet ut och aldrig sätta oss i bilen igen.
Vi kom ju fram, inte sant? Vilka små fjantar ni är.
Små fjantar som vill överleva helgen.
Vad är det här?
Min cello, utifall att vi vill sjunga allsång.
-Kan man sjunga till cello? -Man kan göra vad man vill.
Så ska det låta. Jag tar den.
-Får jag? -Varsågod.
-Han är ett odjur. -Försiktig, den är antik.
Ni kan väl checka in medan vi bär?
-Ja. -Visst.
-Har du med dig allt? -Ja.
Vänta lite. Är du okej med det här?
-Vadå? -Med mig och Francesca.
-Du beter dig lite konstigt. -Så klart, det gör inget.
Vi gick bara på en dejt. Hälften var på akuten.
-Det är förflutet, jag är med Bethany nu. -Okej.
-Bra, för det här kanske blir helgen. -Helgen?
Ja.
Grattis, vad firar ni?
Inget, jag får bara känslan att hon är redo.
Jag har varit redo länge. Sa jag att jag slutade med telenovelas?
Nu är det matkanaler som gäller. Jag ägnade en hel vecka åt Rachel Ray.
Det är bara sorgligt. Giada De Laurentiis, kanske.
Så pass?
Hallå!
Nu är vi incheckade och klara. Stället är urschyst.
Du kommer att älska vårt rum. Det är som taget ur en "Nancy Drew"-novell.
Jag vet inte vad det betyder...
Är det bara småpussar?
Schyst!
-De ödslar ingen tid. -Förlåt, vad slampig jag är.
Ta för er bara. Vi ska nog ta en tupplur.
Vänta - redan? Vi kom precis.
Jag känner mig också lite åksjuk.
Vi åkte inte hela vägen hit för att sova. Vi kan väl jaga antikviteter?
-Antikviteter? -Ja.
-Sen när gillar du antikviteter? -Jag älskar ju gamla prylar.
Han skulle behöva en till smörkärna.
Varför inte, vi kan väl kolla stan?
Sova kan vi göra inatt.
Vi kan... Ja.
Vad?
Det är kvavt ute. Varför tog vi inte bilen?
För att vi är rädda för våra liv när Francesca kör.
Det är inte mitt fel att New Yorkare kör så sakta.
Ingen har någonsin påstått det.
Liza hade rätt, det är tråkigt här.
Vad sägs om den här?
Det står "butik". Fenomenalt.
Det fattas bara rasistiska trädgårdstomtar.
Vad?
Jag är redo att gå tillbaka.
BUTIK
Är det en trombon gjord till en lampa? Helt otroligt.
Herregud, min moster hade en sån teservis!
Är hon en Oompa Loompa?
-Ja, det är hon. -Kul för henne.
Den här vispen också!
Den är så högljudd att den väckte mig när hon lagade pannkakor.
På tal om mat, vem är hungrig? Jag såg ett taco-ställe...
Bodde du med Sylvia under barndomen?
Ibland.
Som barn var det häftigt att få besöka sin moster i New York.
Jag fick tillbringa en hel sommar med henne.
Mycket senare insåg jag att det var för att hålla mig borta-
-när min mamma cellgiftbehandlades.
-När dog hon? -Jag var 17, sista året på gymnasiet.
Supersorgligt.
Jag hoppade av och började resa. Jag vill ta mig så långt bort jag kunde.
Jag åkte aldrig hem igen. Men nu är Sylvia mitt hem.
-Hon låter som en fantastisk kvinna. -Hon är en riktig plåga.
Men jag älskar henne.
-Du, Charlie? -Ja?
-Kan du hjälpa mig? -Jag tar den, Bethany.
Jag är mycket längre.
Spana in den här pärlan.
-Borde vi inte...? -Instrument är menade att spelas.
Ja...
Vad trist, den är väl trasig.
-Nej, titta, den är inte ikopplad. -Ja!
Har du någonsin sett så vackra fågelägg?
Prova nu.
Skapligt!
-Jag visste inte att du spelade. -Sex år med Señora Paredes.
-Hörni! -Gör det igen.
Hör ni inte hur högt den låter?
Kolla här!
Här kommer han!
Orgeln är 50 år gammal!
Världen visade mig inget medlidande.
Din sorgliga mörkrets varelse, vad för liv har du levat?
Är det inövat?
Charlie, hoppa ur badkaret.
-Släpp mig, din lymmel! -Ut.
-Rör mig inte! -Ut ur badkaret!
Aldrig! Nej!
-Tänker du sluta? -Ja, jag tänker sluta.
Jag vet.
Du kanske ska sakta ner- jag har inte sagt något.
Det var du som nämnde bibliotekskonventet.
-Det är sant. -Berätta, hur var det?
Vill du verkligen veta?
Det var en massa sex, sprit-
-droger, allt med ortopediska skor på.
-Så är det. -Mer vin?
-Mer vin, tack. Det är hemligheten. -I passande skor.
-Precis, passande skor. -Helt rätt.
Vill ni höra en Charlie-berättelse?
Har han berättat att han vann sjätte klassens talangshow?
Den berättelsen suger, ni vill inte höra den.
Nu är du blygsam, du hade publiken på tårna.
Jag vill gärna höra, vad var din talang?
Kom igen, vad var din talang?
Jag och Tracy Turwell spelade ut en scen från "Linje lusta".
-Spelade du Stanley Kowalski? -Ja.
-Stella! -Tack. Ursäkta oss.
-Förlåt. -Ja, precis.
-Tack. -Det var fantastiskt.
-Fast det var bättre. -Det var två oktaver lägre...
för Charlie var en 11-åring som inte gått igenom målbrottet.
På scenen står det en 120-centimeters, 36-kilospojke som skriker "Stella!"
-Sexigt. -Wow, tack.
Det är inte ens bästa delen.
Jag fick gubbarna att grina, kan det bli bättre?
Du utklassade alla andra.
Hon som spelade "Stairway to Heaven" på en oboe,-
-killen som dansade foxtrot med sin mamma.
Det är sant.
Men blygsam som han är, så sitter han tyst.
När de ropar upp hans namn som vinnare, så svävar han ur stolen...
-springer nerför gången. -Cooper.
Han når nästan scenen när: Han slocknar som en blixt.
Han faller huvudet först in i orkestern, och spräcker huvudet.
Det är blod överallt och barnen skriker. Brandbilarna anländer...
För att göra en lång historia kort,-
-avbryter de lektionerna för resten av dagen.
Det kan man kalla talang.
Vad sorgligt.
Nej, herregud.
-Jag vann. Bra jobbat. -Vad håller du på med?
Alla älskade honom för det, kom igen nu.
-Förlåt. -Du.
Under min barndom hade jag en katt som hette Greg.
Han hade kattepilepsi.
Mina bröder hade köpt ett stroboskop-
-som de lyste på honom för att framkalla anfall.
De sa att han breakdansade.
-Ungar är skitstövlar. -Ja.
Charlie påminner mig om Greg.
På insidan.
Jag vet inte hur ni känner, men den här nostalgitrippen var dyster.
Vad sägs om att vi drar oss?
-Efterrätten då? -Jag är proppmätt.
-De har goda portviner. -Jag föredrar sherry.
Glöm inte cellon, vi har inte sjungit allsång än.
Greg älskade när jag spelade.
Det var det enda som stoppade hans anfall.
För all del.
Fram med cellon.
-Nu till den roliga delen av kvällen. -Jag är helt slut i benen.
-Redo? -Ja.
Då kör vi.
Vilken racinghäst.
-Är det min morgonrock? -Ja.
Den sitter perfekt.
-Älskling. -Vad är det?
Gnugga inte in din manslukt bara.
-För sent. -Nej!
Få det att sluta!
-Nämen hålla. -Hej.
-Är de rådjur? -Sexiga rådjur.
Sexiga rådjur är de allt.
Och du är en...
-Vilket rovdjur som nu äter rådjur. -En puma.
En hungrig puma.
Nej, mycket lägre ton.
Mindre halsigt.
Vad?
Precis.
-Okej. -Ja.
-Vad nu? -Jag är rådjuret.
Kul.
Det är du som ska komma till mig.
-Som puman. -Ja.
Precis så.
Du är riktigt hungrig.
-Jag är hungrig. -Ja.
-Ja! -Kom hit!
Är du redo?
Jag är redo.
Blir du överexalterad?
Än så länge går det bra.
Åh, ja.
Ja!
Åh, hallå där. Det är alltid de blyga.
-Cooper! -Vad?
Det är Charlie- det är en nödsituation.
Inte igen.
-Charlie. -Herregud.
-Är du okej? -Ja.
Jag tror jag fick ett anfall.
-Åh nej. -Precis som Greg.
Ett anfall? Du brukar bara bli lealös.
Den här gången fick jag ett anfall.
-Vi borde ringa ambulansen. -Nej, ingen ambulans.
Jag lovar att det är okej.
Anfall är allvarliga. Du borde vara under uppsikt.
Nej, det verkar ha gått över.
Jag ringer för säkerhets skull.
-Nej! -Jo!
-Jo, jag tänker ringa. -Ingen ambulans! Nej...
-Där ser man, jag mår bättre. -Det verkar som det.
-Då kan vi gå tillbaka. -Ja, gärna.
-Jag är ledsen för besväret. -Kom.
-Krya på dig. -Tack, det ska jag.
Förlåt.
Tills vidare måste jag neka dig sex.
-Det är inte säkert. -Jag förstår helt.
Sakta ner, grabben.
-Låt mig värma upp. -Självklart, förvärm du bara.
Vad är det?
-Är det Charlie, så är han dödens. -Det kan vara min moster.
Ring henne om fem... Fyrtiofem minuter.
Det börjar kännas som att du inte vill ha mig.
Är det tatueringarna? Ja, jag ångrar några av dem.
Är den lite rasistisk? Ja. Planerade jag det så? Nej.
Hennes undersökning...
Cancern har spridit sig.
Jag är så hemskt ledsen.
Herregud... Nu händer det.
-Det är nu jag förlorar henne. -Nej.
Hon kommer...
Hon kommer bli bättre.
Ja, hon kommer bli bättre.
Vad var det?
Helt otroligt.
Förlåt, men du har en otrolig rumpa.
-Min moster dör i cancer. -Den vet inte det.
Seriöst?
Jag måste ut härifrån.
Jag är inte kåt för att hon har cancer.
-Djupt där inne finns en komplimang. -Vad hände?
Jag vill inte prata om det, Cooper.
Jag borde ha vetat.
Jag tog med mig den här.
Tack.
Du behöver inte vara här, jag kan hantera det själv.
Du vet att död och sorg är min specialitet.
Om hon mirakulöst nog återhämtar sig, får du klara dig själv.
-Kan du stjärnbilderna? -Snälla, jag är uppvuxen i stan.
Första stjärnan jag såg var under ett strömavbrott 2003.
När jag var liten brukade jag älska att hitta på mina egna.
-En flamingo med en resväska. -Säger du det så.
Det är skönt att veta att de alltid kommer vara där.
-Hur länge har hon kvar? -Cellgifter kan köpa henne tid...
Men det har spridit sig till levern...
Det suger.
Finns det något hon har drömt om? Bestiga berg, resa till Indien...?
Avfyra ett raketgevär på en Dodge Caravan.
Hursa?
Hennes ex brukade köra en.
Hon har redan gjort allt annat. Det är grejen med Sylvia.
Hon väntar inte på andras tillåtelse, hon tar för sig.
-Hun är en hårding. -Ja.
Det är inte många som lever så, åtminstone inte jag.
Charlie, dagen du ramlade sa du var vår sista ihop.
Vi har träffats nästan varje dag sen dess... och här står vi...
Ja, men det här är hemskt deprimerande.
Kom igen.
Vid antikaffären såg du ut att ha det roligt - du var lycklig.
Jag var inte lycklig, utan road.
Toppen.
Jag var mer än road, jag var lycklig.
Francesca.
-Vad? -Vänta, snälla?
Ja, jag var lycklig.
Jag är lyckligare än någonsin, och det är tack vare dig.
-Men du står upp. -Jag vet.
Något är fel, jag borde ligga på marken.
Men varje gång jag känner lyckan stiga inom mig-
-så ser jag på dig och Cooper-
-och känner mig ledsen nog.
Jag dejtar din bror, det var du som introducerade oss.
Det är därför det fungerar.
-Det är bäst att vi slutar umgås. -Francesca.
Francesca.
Bethany, vad gör du här ute? Det finns insekter överallt.
Det är något väldigt fel på dig.
Ja.
-Jag vet, jag försökte vara uppriktig. -Nej, inte det.
Du.
Jag?
Jag är rolig, Charlie.
-Jag är rolig att vara med. -Det är klart du är.
Jag är söt också.
-Jag har fått höra att jag är söt. -Du är vacker.
Du fick mig att tro att vi hade en chans ihop.
Jag vill göra slut.
Jag förstår helt.
TILL FRANCESCA
-Hej. -Hej, kom in.
-Hur mår Silvia? -Hon håller ut.
-Solrosor. -Ja.
-De är min favorit. -Från en riktig blomsteraffär också.
Nu vet jag att jag är speciell.
-Vad är detta? -Det är också till dig.
-Vad är det? -Det är grejen.
Jag valde dem inte direkt själv.
Jag tog bara med...
Min mosters visp.
-Du kom ihåg. -Ja, det gjorde jag allt.
Jag älskar den.
-Tack. -Ja.
Förlåt för att jag skrek på dig. Det är bara...
-Det har varit så svårt. -Ja, men du vet.
När man förlorar någon nära måste man...
se till ens eget...
-inre. -Ja, okej.
-Tack -Okej.
Okej.
-Kom, så fixar vi lunch till dig. -Vet du vad?
Jag känner inte för en fullproppad restaurang. Kan vi beställa hem?
Kom igen, det vore skönt med en uteservering.
Jag är helt utmattad.
Jag trodde du ville få tankarna från din moster.
Det vill jag, men jag kan inte bara fly.
Jag måste hantera det...
Vill du hjälpa mig hantera det?
Javisst. Låt oss hantera det.
Berätta hur du känner.
Vad skrämmer dig mest med att din moster är döende?
Okej.
Till att börja med... att sakna henne.
Att känna sig ensam i världen.
Att jag inte tog vår tid tillvara och att dagarna aldrig kommer tillbaka.
Min barndom.
Om det ändå hade varit jag, så att jag hade sluppit vara här utan henne.
Hon är min bästa vän.
Du vet Francesca...
Jag borde bege mig.
-Vad? -Ja.
-Jag öppnade ju precis upp mig. -Jag vet.
Jag vet och jag uppmuntrade det, så det är mitt fel också.
Du är så hemsk.
Du har rätt. Bara så du vet känner jag mig hemsk.
Hur kan du gå från omtänksam till skitstövel?
Eftersom...
Eftersom jag faktiskt inte var omtänksam.
Förlåt mig... Hej då.
VISP
SAMLARTING och ANTIKVITETER UNDANLAGD FÖR CHARLIE
Se upp, skitstövel!
-Tack, New York. -Vad sa du till mig?
Hej.
-Hon älskade vispen. -Jaså, vad sa hon?
"Jag älskar vispen."
Bra, vad glad jag blir.
Efter ett sorgligt försök till en konversation blev det slut.
Kunde vi inte lika gärna ha gjort slut tidigare?
Vilket slöseri. Du kunde ha haft sex hela denna tid.
Varför dras bara ytliga män till mig?
-Om det inte är åt andra hållet. -Lockar de mig?
Som om jag dras till feromon i hårgelén?
Jag tror du dras till vad de inte är lika mycket som till vad de är.
Nu fattar jag inte, Yoda- inte för att du är flintskallig.
Det hoppas jag.
Sylvia Torrone?
-Hur mår du gumman? -Bättre än om en timme.
Här.
-Du måste inse att du är en läckerbit. -Sluta nu, det är jag inte.
Det vet du mycket väl, och det är jobbigt när du förnekar det.
-Okej, vad är din poäng? -Det jag vill säga är...
att män kommer alltid vilja ha dig-
-men det kräver en speciell man för att älska dig-
-och att uppskatta hur speciell du faktiskt är.
Du sa samma sak när jag hade hopväxta ögonbryn.
Men då ljög jag. Det här handlar om Charlie.
-Han avvisade mig. -Han gör som du - skyddar sig själv.
-Vilket jävla ställe. -Jag vet.
-Vad är din plan? -Vadå?
Ska du fixa våra problem och återgå till ditt elände?
-Varför tror du jag är eländig? -Ditt ansikte.
-Ditt eländiga ansikte. -Jag trodde det skulle göra henne lycklig.
Det funkade inte riktigt. Vi gjorde slut.
Varför då?
För att jag inte älskar henne medan du gör det.
-Charlie älskar mig. -Sa han det?
-På sitt eget sätt. -Älskar du honom?
-Hur skulle jag? -Åh, Francesca.
Du kan inte hålla tillbaka kärleken för att du är rädd att mista dem.
-Men ändå dejtade du henne? -Jag ångrar det.
Inte för att jag stal henne, utan för att du ville att jag skulle.
Vad ska det betyda?
Hela våra liv har jag stöttat dig.
Jag har tagit slag för dig, sett över dig. Under en tid tyckte jag om det.
Jag tyckte om att vara lillebrorsan som såg efter storebrorsan.
Ta det lugnt lillebror.
Det är sant. Jag trodde jag skyddade dig.
-Du utnyttjade mig. -Va?
-För att gömma dig bakom, manipulera... -Var kommer det här från?
Vadå? Du behandlar mig som en stor, dum, emotionell murbräcka.
Jag har fått nog av att vara din emotionella murbräcka.
-Du är inte min... -Murbräcka.
Vad det nu var... Kom över dig själv.
Du har inte den här sjukdomen.
Du lever inte i rädslan att göra bort dig eller att kanske dö.
Du får leva precis som du vill och du sabbar det ändå.
-Tack. -Varsågod.
Vet du vad?
Jag vet bättre än alla andra.
-Jag vet hur hemsk sjukdomen är. -Gör du?
Jag har sett barn håna åt dig.
Förstår du? Jag har sett barn håna min storebror.
Jag har sett dig vara ensam. Det suger, mannen.
Jag är ledsen.
Vid en punkt tar sjukdomen slut och rädslan tar över.
Inte igen.
-Det blir en ursäkt! -Herregud, du sa att du förstod.
Du förstår inte att ingen vill gå ut med en kille som åker till akuten efter en kyss.
Förhållanden handlar om att vara lycklig!
-Det kan inte jag! -Jo, det kan du!
Du behöver bara vänja dig med det som kommer därefter.
Gå, Charlie.
Hallå.
-Gå efter henne. -Jag kan inte.
-Passa dig. -Passa dig själv.
Förstår du ens?
Jag kan inte, men du kan. Du kan, men jag kan inte.
-Du kommer blir arg. -Jag vill bli arg.
Varför får jag aldrig bli arg?
Andas lite. Lugna ner dig.
Varför?
Charlie!
Du måste vakna Charlie! Jag orkar inte.
Charlie!
Hjälp!
Charlie!
Kom igen!
-Kom igen -Jag har dig!
Jösses.
Är du okej, skitstövel?
Du är okej.
Tack.
Tack, New York!
Ja, okej.
-Okej, vad? -Jag går väl.
-Ska du? -Ja.
-Efter yoga på söndag morgon. -Nej, Charlie, ingen söndag, ingen yoga.
Du måste gå nu!
-Precis nu? -Kom igen!
-Va? -Kom igen!
-Okej, hur ser jag ut? -Hemsk. Du luktar skit.
Du har på dig en dum liten väska.
-Men du måste gå. -Jag måste gå.
Du måste gå.
Gå och var lycklig.
Svara telefonen.
Livet är till för att leva, svara nu.
-Charlie? -Francesca!
Var är du? Jag behöver träffa dig nu.
På sjukhuset med min moster.
Perfekt.
Jag är på väg.
Precis så, du gör det! Herregud!
Jag kan inte tro det Stanley, du går!
Sitt ner, Stanley.
Då så.
Du måste skämta.
Gud hjälpe mig.
-Charlie! Herregud. -Okej.
-Då så. -Vad hände?
Ett vackert barn.
-Gud, så vackert. -Här, drick lite vatten.
-Det är för uppfriskande. -Förlåt.
-Är det Silvia? -Charlie.
-Hur mås det? -Jag har mått bättre.
Du sa att du ville träffas.
-Ja, herregud. -Varför måste du vara så underbar?
-Du är också söt. -Det hjälper inte.
-Vill du gå någonstans mer privat? -Nej, det här blir bra.
Okej.
Francesca....
-Okej, jag vänder mig om. -Tack.
Jag kan inte...
Jag kan inte köra med radion på-
-utifall att The Pointer Sisters spelas, så jag kraschar i ett dike.
Jag kan inte gå längs stränder där det kan finnas lekande sälar.
Jag kan inte äta popcorn. Jag kan inte surfa.
Jag kan inte simma i vatten som når upp till bröstet-
-speciellt inte när någon kille leker med sin bedårande golden retriever.
Jag kan inte grilla utan tillsyn. Jag kan förmodligen inte resa till Grand Canyon.
Baserat på foton, ser det för vackert ut.
Jag skulle vilja ha barn.
Men då måste de vara tråkiga eller bortskämda...
-eftersom söta... -Charlie.
Vi kan adoptera de värsta ungarna vi hittar.
Kyss varandra för helvete.
Undertextning: Sebastian Ardesjö